Tätä tietä.
Merioikeus kokoontuu merivoimien suomin valtuuksin-
-selvittämään-
-Bounty-laivan kaappaukseen johtaneita syitä.
Laivaa johti luutnantti William Bligh.
Tutkimme myös luutnantti William Bligh'n-
-käytöstä kyseisessä tilanteessa.
Luovuttakaa miekkanne ja istuutukaa.
Luutnantti Bligh, olisi ehkä parasta-
-jos kertoisitte oikeudelle omin sanoin-
-mitä tapahtui viime vuonna 28. päivä huhtikuuta.
Aivan.
Jos sallitte-
-luettelen ensin kapinoitsijoiden nimet.
Miehistö ei ole täällä syytettynä, herra Bligh.
Te itse olette tutkinnan kohteena.
Tutkimme sitä, kuinka te menetitte laivanne.
Sen ymmärtääksenne-
-on olennaista tietää, ketkä kapinaan ryhtyivät.
Oletettavasti, herra Bligh.
Fletcher Christian, perämies.
-Eikö hän ollut ystävänne? -Kyllä oli.
50 vetoa että hän kuoli. 60 että hän elää.
-Hän elää. -Paljonko?
Päivällinen on tunnin kuluttua.
-Kuinka paljon? -60 puntaa.
-70. -Selvä.
Palaan hakemaan voittoni.
-William! -Fletcher! Mitä te teette?
Yhdeltä kaverilta meni taju. Lyömme vetoa siitä, kuoliko hän.
-Mikä sinut tänne räkälään toi? -Voimmeko puhua jossakin?
-Se on leipäpuun hedelmä. -Niinkö?
Minut värvättiin viemään-
-leipäpuun taimia Tahitilta Jamaikalle.
-Haluan, että tulet mukaani. -Missä ominaisuudessa.
Merivoimien esikunta määräsi John Fryerin förstiksi.
Haluan sinut kakkosperämieheksi.
-Jos vain suostut. -Suostun.
Loistavaa! Hyvä.
Miksi viet leipäpuuta Jamaikalle?
Se on halpaa ruokaa orjille.
Banaanit ovat kalliita siellä näinä päivinä.
Ei mikään kovin kunniakas tehtävä.
Minulla ei ole suhteita, kuten sinulla.
Haluan nimeä itselleni.
Taimenkuljetusreissustako sinä sitä saat?
Katso. Kierrämme Kap Hornin kautta Tahitille.
Otamme taimet laivaan-
-ja jatkamme Torresinsalmen läpi Hyväntoivonniemen kautta Jamaikalle.
Sitten palaamme Englantiin. Kierrämme maapallon.
-Miksi Kap Hornin kautta? -Mitä?
Se on nopeampi reitti, herra Fryer.
Niin, jos meillä käy tuuri, eikä tule myrskyä.
Ehdotatteko siis pitempää reittiä?
Afrikan ja Australian ympäri.
Kiertäisimme Kap Hornin kaukaa.
Millaiset olosuhteet leipäpuu tarvitsee?
Se tarvitsee lämpöä, valoa ja vettä. Annan hyttini niille.
Elämme siis kuin sikalassa.
Ei suinkaan. Laiva pidetään siistinä.
Bounty on liian pieni alus.
Tarvitsemme fregatin emmekä pottaa.
Minäkin haluaisin olla kapteeni-
-mutta lautakunta ei hyväksy kumpaakaan vaatimusta.
-Nopeasti nyt, lapset. -Lapseni!
He tulivat sanomaan hyvää yötä.
Hyvää yötä. Menkäähän siitä.
Entä herra Christian ja Fryer?
Enkö minä saa suukkoa?
Hyvää yötä, neidit. Hyvää yötä!
Nostakaamme malja.
-Maailmanympärimatkalle. -Maailmanympärimatkalle.
Ja nopealle ja turvalliselle paluumatkalle.
Lähdimme matkaan kaksi päivää ennen joulua-
-23. joulukuuta 1787.
Valmiina nostamaan isopurje!
Mitä te minua katsotte?
Märssypurje auki heti paikalla!
Purjeet valmiiksi!
Keulamärssypurje auki!
Isopurje auki!
Kurssi lounaasta piiru etelään.
Lounaasta piiru etelään.
Ruokaa tarjolla. Tulkaahan syömään.
-Ovatko jutut Tahitista totta? -Tarkoitatko naisia?
Kulkevatko he tosiaan alastomina?
Heillä on vain tatuointeja, ihanissa paikoissa...
-Onko se totta? -Kyllä. Se on paratiisi.
Olet minun paikallani, Quintal.
Siirry.
Älä katso häntä. Siitä tulee vain harmia.
-Olet paikallani. -Häivy.
Painu muualle siitä.
-Mitä sinä sanoit? -Lopeta nyt.
-Älä sekaannu tähän. -Hänellä on puukko.
-Rauhoitu, Churchill. -Rauhoittukaa, pojat.
Churchill!
-Näytä sille, Mills. -Hyvä, Mills.
Näytä sille.
-Malja kuninkaalle. -Kuninkaalle.
Jumala häntä siunatkoon.
-Seilatkoon laivamme sulavasti. -Laivalle.
Miehet ovat hiljaa.
Onpa kaunis melodia.
Hän on hyvä muusikko. Olemme onnekkaita.
Hän ei ole täällä sattumalta.
Hänen läsnäolonsa nostattaa mielialaa.
-Otatteko toisen lasillisen? -Ei kiitos.
Olettepa te pidättyväinen tänään.
Miehiä on kuollut merillä paljon enemmän viinaan, tauteihin ja likaan-
-kuin itse veteen.
Olen päättänyt, että Bountylta ei kuole kukaan.
Malja sille.
-Löit ylempää upseeria. -En lyönyt.
-Siitä joutuu hirteen. -Anteeksi.
Pian tunnemme toisemme hyvin.
Mitä mahdammekaan saada selville?
Se riippuu siitä, kuinka uteliaita olemme.
Tuo kuulosti hassulta.
Pitäisikö käydä katsomassa.
-Iltaa, herra Heywood. -Iltaa, Adams.
-Iltaa, herra Heywood. -Onko kaikki kunnossa?
-Ei voisi olla paremmin. -Ei niin.
-Tämä on minun paikkani. -Senkin typerykset.
-Varo sanojasi, vanha ukko. -Älä sinä minua ukottele, Churchill.
Sinulla on epäonniset kasvot.
-Oletteko merisairas? -Se johtuu lähdöstä.
-Kärsitte koti-ikävästä. -Tuntuu, ettei sinne pääse koskaan.
-Älkää tuoko huonoa onnea. -Anteeksi.
En ole ollut merillä ennen. Pari kuukautta sitten olin koulussa.
Minä en ole käynyt kouluja. En osaa edes lukea.
-Minä en osaa ohjata laivaa. -Sen nyt osaa hölmökin.
Täytyy vain tietää, minne sen ohjaa.
LOKIKIRJA
23. joulukuuta 1787.
Ensimmäisen päivämme päätös merillä.
-Saako olla rommitoti? -Ei kiitos.
Ylitimmehän juuri päiväntasaajan!
Ei kiitos.
Tarjotkaa herra Heywoodille.
Tuo riittää. Vetäkää hänet sisään.
Täältä nousee yksi Heywood.
Ottakaa tästä hörppy.
Se piristää mieltänne. Ottakaa siitä.
Ei muuta kuin sontaa naamaan.
-Pärjäsitte hienosti. -Kiitos, Quintal.
Luutnantti Bligh, minulla on tässä lokikirjanne.
Siinä mainitaan hyvin usein tanssiminen.
-Voitteko selittää sen? -Kyllä voin.
Pitkällä matkalla miehistö voi masentua tai tulla väkivaltaiseksi.
Uskon, että säännöllinen liikunta estää sen.
Miehistöni tanssi 20 minuuttia päivittäin.
-Tanssivat, niinkö? -Aivan.
-Tanssivatko he mielellään? -Uskoisin niin.
Silti myönnätte omassa lokikirjassanne-
-että tämä varsin outo liikuntamuoto johti vakavaan tyytymättömyyteen.
Vain yhdessä tilanteessa, eikä suinkaan vakavaan.
Jos sinulla olisi hame, pyytäisin sinua tanssiin.
-Polvet ylös, Quintel! -Teen parhaani.
Älä vastustele.
Olemme merimiehiä emmekä mitään tanssijoita.
Christian ja Young, laittakaa Quintalille suukapula.
-En se ollut minä. -Älä pahenna asiaa, Quintal.
-Se ei ollut hän. Se olin minä. -Toimikaa, herra Christian.
Se ei ollut hän. Churchill tunnusti, että se oli hän.
-Suukapulat molemmille. -Jessus sentään.
Totelkaa, herra Christian.
Fletcher.
Eikö miehiä ole rangaistu jo tarpeeksi?
He molemmat olivat kurittomia.
Asialle olisi voinut nauraa.
Laivasto ei ole mikään pellekoulu.
Kurittomuus ei ole naurun asia.
Voitte päästää heidät vapaaksi.
Katsokaa, että he katuvat.
-Kapteenin käskystä. -Niin varmasti.
Voit sulkea suusi tai laitan kapulan takaisin.
Kap Horn yllätti minut.
-Pysyyköhän sää tällaisena? -Ehkä.
-Ei näytä paljon miltään. -Ei tosiaan.
Olen nähnyt täällä kolmen talon korkuisia aaltoja.
Näin, kun aalto pyyhkäisi mereen kuusi miestä kannelta.
Eräällä on onnea.
-Herra Fryer! Purjeet pohjareiviin! -Pohjareiviinkö?
Älä väitä vastaan.
Pohjareivi, herra Cole.
Valmiina reivaamaan purjeet! Kaikki miehet kannelle.
Vauhtia, purjeet ylös.
Käskekää miehet mastoihin!
Liikettä! Reivatkaa purjeet!
Hän ei taida pitää kauniista säästä.
Käärikää purjeet ylös.
Herra Fryer...
-Taisin tehdä virhearvion. -Ette tee niitä usein.
Laskekaa purjeet.
Laskekaa purjeet, herra Cole.
Valmiina laskemaan purjeet!
Purjeet ja halssit auki!
Raa'at ristiin!
Mastoihin!
Apua!
Tulkaa auttamaan!
-Herra Christian! -Jatka eteenpäin.
Vetäkää minut ylös!
Vedä!
Varokaa ruukkuja!
Varokaa noita hemmetin ruukkuja.
Robert, Lamb palaa! Kastelkaa hänet.
-Senkin hullu. -Kuolemme kaikki.
-Kaikki miehet kannelle! -Kaikki kannelle!
Sulkekaa kansiluukut!
-Tarttukaa ruoriin. -Paapuuriin, Charlie.
Ruoriin, McCoy!
Apua!
Oletteko kunnossa?
Miehet pumppuihin!
Jamie, varo seinää.
-Kuka hoitaa pumppuja! -Tuokaa vasara!
Käyttäkää nuo alas heti.
-Meidän on käännyttävä. -Mitä?
Minusta meidän pitää kääntyä.
Minusta ei. Pidämme tämän kurssin.
Ette pääse Kap Hornin ympäri. Meidän on käännyttävä.
-Herra Cole! -Kirjatkaa mielipiteeni lokikirjaan.
Herra Cole, köyttäkää nuo, ja sitten miehet kannelle.
Kirjatkaa mielipiteeni!
Saamanne pitää, herra Fryer.
-Laiva ei kestä enää. -Kyllä se kestää.
Entä miehet sitten?
He kestävät niin kauan kuin upseeritkin.
Köyttäkää tynnyrit!
Valentine! Tule tänne, poika.
-Kauanko kiersitte Kap Hornia? -31 päivää.
-Kuinka pitkään matkasitte? -85 meripeninkulmaa.
85 meripeninkulmaa 31 päivässä.
Vaaransitte laivanne ja miehistönne 31 päivän ajan-
-koska halusitte kunnianhimoisesti kiertää maailman ympäri.
"Rakas Betsy."
Voin paljastaa sydämeni vain sinulle tänä katkerana hetkenä.
Epäonnistuin yrityksessäni kiertää Kap Horn-
-ja lopulta koko maapallo.
Epäilykseni herra Fryerin sitoumuksesta-
-ovat vahvistuneet.
Sisään.
-Miehet ovat koolla. -Tulkaa sisään.
-Olen pahoillani, William. -Ei sille voi mitään.
Tule mukaani.
Hiljaa!
Käännymme myötätuuleen kohti Afrikkaa ja Intian valtamerta.
-Herra Lamb! -Täällä.
Kun olemme kääntyneet, voitte sytyttää tulen.
Tänään kaikki saavat vatsansa täyteen.
-Eläköön, kapteeni! -Hip hurraa!
Meillä on edelleen pitkä ja raskas matka edessämme.
Käytän kaiken ajan hyväkseni.
Herra Christian tulee avukseni.
Hän nousee perämieheksi ja saa luutnantin arvon.
Tulkaa tänne, herra Fryer! Tulkaa takaisin!
-Poistutte, kun annan luvan. -Tämä on pöyristyttävää!
-Herra Fryer... -Vuosien urallani...
Vuosienko? Herran tähden.
Nyt, kun tunnen teidät, en hyväksyisi teitä proomuunkaan.
-Nöyryytättekö minua... -Teitte virheen!
-Minkä virheen? -Käänsitte minulle selkänne.
-Pyydän anteeksi. -Hyvä on.
Esitän kuitenkin vastalauseeni.
-Minä olen miehistön päällikkö! -Ja minä komentaja!
Olen johtaja lain mukaan.
Ymmärrättekö?
Ja nyt voitte poistua.
Herra Cole...
Kaikki miehet kannelle.
Tokihan oli-
-huono päätös korvata kokenut merimies aloittelijalla.
Fletcher Christian ei ole aloittelija.
Vaikuttiko ystävyyssuhteenne päätökseenne?
Saanko kysyä, mihin pyritte?
Yritämme selvittää, miten menetitte aluksenne.
En menettänyt alustani. Se ottivat minulta-
-Fletcher Christianin johtamat kapinoitsijat.
-Ylensitte miehen itse. -Niin tein.
Ylensin hänet, koska John Fryer oli saamaton.
Hän oli myös pelkuri. Christianilla oli sentään rohkeutta.
Ehkä enemmän kuin halusittekaan, vai kuinka?
Perjantai 10. lokakuuta.
James Valentine poistui keskuudestamme puoli yhdeltä-
-sairauden ja uupumuksen seurauksena.
Pidän hyvää huolta miehistäni-
-joten syypää on takuulla juoppo puoskarimme.
Jumala, joka suot rauhan sieluille.
Siunaa vedet ja päästä pahasta-
-hänet, jonka ruumiin nyt laskemme mereen.
Levätköön hän rauhassa ikuisesti luonasi.
-Aamen. -Aamen.
Laskekaa ruumis aaltoihin.
Hautasimme Valentinen neljältä niin säädyllisesti kuin pystyimme.
25 astetta, 36 minuuttia.
Maata näkyvissä!
-Missä? -Suoraan edessä!
Melokaa nopeammin!
Tervehdyslaukaus!
Valmiina, tulta!
Tulkaa tänne!
Toinen tervehdyslaukaus!
Valmiina, tulta!
Minä otan hänet.
Kiitos.
-Quintal! -Anteeksi.
Ettekö ole ennen naista nähnyt?
Pitäkää mielenne ja silmänne työssä.
Pysykää rytmissä.
Airot!
Valmistautukaa nostamaan airot veneeseen. Airot ylös!
Airot veneeseen.
-Tervetuloa, kapteeni Bligh. -Kiitos.
-Istuutukaa. -Kiitos.
Terveisiä Englannin kuningas Yrjöltä.
-Kuinka kapteeni Cook voi? -Kapteeni Cook?
Hyvin. Terveisiä häneltäkin.
-Elääkö hän vielä? -Elää.
-Hän on ystäväni. -Tiedän sen.
Katsokaa.
-Hän antoi minulle tämän. -Aivan.
Jotkut sanovat, että havaijilaiset tappoivat hänet.
Ei, kyllä kapteeni Cook elää vielä.
Hän on hyvissä voimissa, kuningas Tynah.
Hän on täysissä voimissaan.
Kuten sanoin, hän lähetti terveisiä.
Hän puhuu teistä hyvänä ystävänään.
-Sanoitteko niin Tynahille? -Kuningas Tynahille.
Alkuasukaskuningas...
Hän polveutuu monesta kuninkaasta.
-Kuten meidänkin kuninkaamme. -Tavallaan.
Miksi valehtelitte hänelle?
Cookhan oli murhattu Havaijilla 10 vuotta sitten.
He uskovat, että kapteeni Cook on kuolematon.
-Kirjaimellisestiko? -Niin luulen.
Hänen muotokuvaansa palvotaan.
Mielenkiintoista.
He uskovat myös, että brittiupseerit ovat hänelle sukua.
Tekin siis olitte jossakin määrin kuolemattomia.
Ilmeisesti.
Tarvitsin myös heidän apuaan. Kapteeni Cook oli takuumiehemme.
-Kuinka kauan olette täällä? -Parisen kuukautta.
Pysykää täällä. Älkää menkö muille saarille.
Ette ole tervetulleita niille. Täältä saatte kaiken, mitä tarvitsette.
Olen hyvin kiitollinen.
Kuningas Yrjö lähetti teille lahjoja.
Ehkä voin vastapalvelukseksi viedä-
-tuliaisia teiltä kuningas Yrjölle.
Mitä vain kuninkaalle.
Sikoja, banaaneja, kookospähkinöitä, leipäpuuta...
Leipäpuu on hyvä ajatus.
Hänen majesteettinsa pitää leipäpuusta.
-Eikö vain, herra Nelson. -Totta tosiaan.
Hänen majesteettinsa on innokas puutarhuri.
Hän olisi hyvin kiitollinen leipäpuusta.
Jos lähettäisitte hänelle leipäpuun taimia-
-hän voisi kasvattaa niitä itse.
-Kasvatamme hänelle taimia. -Kiitos.
Herra Christian.
Jakaisitteko lahjamme kuningas Tynahille ja hänen kansalleen?
Tässä on lahjoja Englannin kuninkaalta teille.
Olkaa hyvä.
Voi hyvä luoja sentään.
-Toivoin välttyväni tältä. -Miltä?
Minun odotetaan makaavan hänen kanssaan.
Hän on kuningas Tynahin vaimoja. Lahja päälliköltä toiselle.
Kun viisi minuuttia on kulunut...
-...huuda, että sinulla on asiaa. -Mitä asiaa?
Jotakin asiaa. Mitä tahansa asiaa.
Tervetuloa laivaan, rouva. Tätä tietä.
Jatkakaa työtänne.
Tuo pehmentää kapteenia.
Kuuma.
-Sisään! -Anteeksi.
-Herra Christian. -Niin, kapteeni?
-Mikä vaatii välittömän huomioni? -Se voi odottaa huomiseen.
-Mitä nyt, hemmetti soikoon? -Laiva uppoaa.
Rouva.
-Oliko Christian vielä ystävänne? -Tuolloin oli.
-Eikö merkkejä kapinasta näkynyt? -Ei ollenkaan.
Kun istutitte taimet-
-suorittivatko alkuasukkaat jonkinlaisen seremonian?
Säädyttömän sellaisen?
Onko tämä olennaista?
On, jos miehistö näki seremonian.
-Oliko miehistö läsnä? -Oli.
Oliko seremonia säädytön?
He uskovat, että jumalten parittelu hedelmöittää maan.
Jumalten intohimo syttyy miesten ja naisten parittelusta.
-Kapina alkoi siis seremoniassa. -Ei siellä.
Ei, vaan Christianin ja alkuasukastytön suhteesta.
Ymmärsitkö heidän tunteidensa syvyyden väärin?
Ymmärsin. Huomaan sen nyt.
Luulin, että kyse oli vain nuoresta intohimosta.
Pelkkä hullaantuminen ei nostata kapinaa.
Siihen tarvitaan tyytymätöntä miehistöä.
Miehistö oli kaikkea muuta kuin tyytymätön.
Fletcher Christian turmeli heidät.
Niin, mutta miksi se oli niin helppoa?
En tiedä. Se johtui siitä paikasta.
Tule tänne!
-Herra Christian. -Tulkaa sisään, kuka olettekin.
Kapteeni ihmettelee, miksi ette ole syöneet kanssamme viikkoihin.
-Vieläkö syötte yhdessä? -Kapteeni odottaa teitä tänä iltana.
Tänään ei ole perjantai.
Olkaa täsmällinen.
Odottakaa, tohtori Huggan.
Löysin saaren länsilaidalta tänään hyvin erikoisen kasvin.
Aivan joen suusta.
Herra Christian, kello on jo puoli kahdeksan.
Toivottavasti ette odottaneet minua.
Saanko kysyä, miksi tulette pöytääni puolipukeissa?
En pysty pitämään takkia. Tatuointikohtaan sattuu.
-Hyvänen aika sentään. -Takki päälle.
Se on tuskallista.
Laittakaa takki päällenne, olkaa hyvä.
-Saanko tarjoilla ruoan? -Odottakaa!
Kiitos, herra Christian.
-Voitte tarjoilla ruoan. -Kiitos.
Herra Nelson.
-Milloin katsoitte viimeksi taimia? -Eilen.
-Ettekö tehnyt sitä tänään? -En.
Herra Christianin mukaan se ei ollut tarpeen.
Niinkö hän sanoi? Vai niin, herra Christian.
Milloin taimet mielestänne ovat kuljetusvalmiita?
Siihen menee vielä hetki.
Olemme olleet täällä jo 13 viikkoa aiottua kauemmin.
-Emmekö lähde täältä koskaan? -Tulimme niin myöhään. Taimet...
Haluan päivittäisen raportin taimien kasvusta.
Ellette sitten halua peittää koko kehoanne kauniilla kuvilla.
Mitä aiemmin pääsemme merille, sen parempi.
Ettekö ole samaa mieltä?
Yhtykäämme rukoukseen.
Rakas isämme ja kaikkivoipa Jumalamme.
Kiitämme nöyrästi meitä odottavasta ateriasta.
Pian olette kaikki matkalla kotiin.
Etkö sinä tule?
Taidanpa katsastaa pari muutakin saarta täällä.
-Joudut hirteen karkuruudesta. -Vain, jos jäämme kiinni.
-Jäätkö sinäkin? -En jää.
Minulla on vaimo ja kolme lasta kotona.
Siellä hän menee. Herra Mahtipontinen.
Torresinsalmi, Intian valtameri-
-Atlantti... Mätiä keksejä ja sianlihaa.
Ja herra hengittää niskaan yötä päivää.
En halua sitä enää.
Milloin lähdemme sitten?
-Kenellä on vahtivuoro? -Minulla.
-Onko? -On.
No hyvä on sitten.
Hei, Fletcher Christian. Harami.
Kiitos.
Halusitte nähdä minut.
Tyttärelläni on jotakin, mikä kuuluu sinulle.
Minulleko?
Sinä olet nyt täällä.
Olen pahoillani, mutta...
Ota tämä hammas.
Kun katsot sitä, muistat tyttäreni ja lapsenlapseni.
Et koskaan unohda Tahitia.
Fletcher Christian, tässä on vaimosi.
-Pitäisikö meidänkin häipyä? -Ei.
Heywood joutuu vielä vastuuseen.
Voi raukkaa.
Senkin hölmöt!
Muut hottentotit eivät ole yhtä kilttejä kuin nämä.
Niin, niin. Mennään nyt.
Ei noille voi muuta kuin toivottaa onnea.
Sitä he tulevat tarvitsemaan.
Kaikki kannelle!
Kiitos, herra Fryer.
Viime yönä kolme miestä poistuivat Heywoodin vahtivuorolla.
Siitä saa hirttotuomion.
Kuinka ette nähneet heitä, herra Heywood?
-Nukahditteko te? -Nukahdin.
Selvä. Saatte maistaa tykkimiehen ruoskaa.
-Bosun! -Niin?
Laittakaa mies kanuunan päälle.
-Heti! -Selvä, kapteeni.
Kuunnelkaapa nyt kaikki.
-Viikon kuluessa... -Onko jokin hätänä?
Lopettakaa tuo räkätys! Hiljaa!
Onko tämä teistä hauskaa?
Olette säälittävä näky, tohtori Huggan. Menkää hyttiinne.
Jos luulette, että tämä on hauskaa, olette erehtyneet pahan kerran.
Tästä lähtien tässä laivassa vallitsee kova kuri.
Tällä vallitsee kuri, ja me olemme merimiehiä.
Lähdemme merille viikon kuluttua.
Grogia ei enää ole.
Rannalla ei enää käydä. Teistä on tullut roskasakkia.
Nyt puhdistatte laivan sekä itsenne.
-Bosun! -Niin?
Suorittakaa rangaistus.
Kapteeni Bligh.
-Herra Christian! -Herra kapteeni?
Haluan puhua kanssanne ulkona. Nyt!
-Tullaan. -Kiitos.
-Onko jokin hätänä? -On.
Viime yönä, kun vahti nukahti, kolme...
Vaientakaa tuo melu!
Kolme miestä jätti laivan viime yönä. Churchill oli heidän joukossaan.
Ette näytä yllättyneeltä.
Nyt, kun se on tapahtunut, en ole yllättynyt.
En minäkään ole-
-kun näen, mitä esimerkkiä te näytätte.
Katsokaa nyt itseänne.
Ette ole näitä alkuasukkaita parempi.
Ainakaan en ole heitä huonompi.
Aivonne ovat ilmeisesti ylikuumentuneet-
-ja kehonne on turmeltunut.
Olen käyttäytynyt kuin mies ainakin.
Ei. Olette käyttäytynyt kuin villieläin.
Mies on muka aina luonnollinen, kun itsehillintä menee.
Luonnottomampaa on, jos ei ole, mitä hillitä.
Ilmoittautukaa laivalle ennen auringonlaskua.
-Onko asia ymmärretty? -Ei ole.
Mitä sanoitte?
Kieltäydyittekö? Kieltäydyittekö tosiaan?
Hyvä on. Ilmoittautukaa laivalle nyt heti.
Ja siellä myös pysytte.
Näihin alkuasukkaisiin ei sekaannu enää-
-yksikään miehistöni jäsen.
Ymmärrättekö? Herra paratkoon!
Nostakaa niitä laivaan. Älkää pudottako.
Anna olla, Purcell. Niiden takiahan me olemme täällä.
Seuraava, kiitos. Laittakaa tulemaan niitä nyt. Hyvä, pojat.
-No niin, missä ne ovat? -En tiedä.
Kyllä me löydämme heidät.
Hemmetin hölmöt. Älkää pahentako tilannetta.
-Nouskaa ylös. -Nouskaa.
Hän ei pysty nousemaan. Paikallisten kanssa tuli vaikeuksia.
Tiedättekö rangaistuksen karkuruudesta?
Tulimme takaisin omasta tahdostamme.
Olette aivoton elukka.
Päätän rangaistuksenne, kun olette kunnossa.
Herra Cole! Hakekaa tohtori Huggan.
Tätä tietä.
-Onko hän kuollut? -On.
Piruparka. Haudatkaa hänet.
Järjestäkää se, herra Cole.
Fletcher!
Tulin hyvästelemään.
Etkö tule takaisin?
Etkö koskaan?
-Minun on nyt mentävä. -Älä.
Älä vielä. Kohta.
Katse eteenpäin, herra Christian!
Hatut pois!
Miehet kannen alle.
Nostakaa purjeet.
Väistykää.
Menkää paikoillenne.
Paikoillenne!
No niin, pojat. Tämä ei kannata.
No niin, hyvät herrat.
Kotiin on 27 000 meripeninkulmaa.
Välissä Torresinsalmi ja Suuri valliriutta.
Miehistön mieliala on alhaalla.
Kapteenina minun on tietysti hyväksyttävä-
-olen siitä väistämättä teoreettisesti vastuussa.
Todellinen vastuu siitä on kuitenkin-
-teillä, upseeritoverini.
Te suhtauduitte kriisiin veltosti, röyhkeästi-
-ja avoimen uhkaavasti.
Ja...
Ehkä sekin on minun syytäni.
Luotin siihen, että sinulla on luonteenlujuutta, mutta erehdyin.
Joka tapauksessa...
Ratkaisu tähän pulmaan on kuri.
Käytän sitä kaikkia kohtaan tasapuolisesti-
-mutta eniten siellä, missä se on tarpeen.
Tässä kaikki. Saatte poistua.
Ette te, herra Christian.
Poistukaa!
Voitte mennä, Smith. Sulkekaa ovi.
Eli...
Olen mielestäsi liian ankara sinulle.
Olen ollut merillä 12-vuotiaasta asti.
Olen nähnyt paljon miehiä. Moni hyvä mies-
-on hullaantunut näihin alkuasukasnaisiin.
Siitä ei ole vielä koskaan seurannut hyvää.
Ymmärrän kyllä intohimon ja...
Ajattele nyt itsekin.
Voisitko viedä sellaisen naisen ystäviesi ja perheesi luokse?
Et tietenkään.
He eivät ole meidän kaltaisiamme, Fletcher.
Pidät minua ankarana, mutta muistutin vain velvollisuudestasi.
Oli eksyksissä, ystäväni.
Et kiitä minua vielä, mutta se päivä tulee vielä.
Hoidetaan laiva kuntoon-
-ja mennään takaisin sinne, mistä tulimme.
Katsohan, Fletcher.
Kuuntele minua.
Olen valmis antamaan anteeksi ja unohtamaan. Ymmärrätkö?
Onko muuta, kapteeni?
-Ei muuta. -Kiitos.
-Kutsuitte minua. -Niin kutsuin.
-Laiva on törkyinen. -Anteeksi?
Laiva on törkyinen, hera Christian! Katsokaa itse.
Tuossa on törkyä. Tuossa myös. Ja tuolla.
Vapautitte siivousryhmän tehtävistään.
Kansi on täynnä pinttynyttä likaa. Katsokaa!
Häpeällistä.
Kutsukaa siivousryhmä takaisin-
-ja katsokaa, että he hoitavat hommansa kunnolla. Onko selvä?
Törkyä! Törkyä, herra Christian! Se on vieläkin likainen!
En näe muuta kuin sormenne.
En anna teidän turmella laivaani.
Kutsukaa siivousryhmä paikalle!
Katsokaa nyt, että kannet tulevat puhtaaksi, tai saatte kärsiä!
Ette levitä saastaisia tapojanne laivaani! Ymmärrättekö?
Herran tähden! Siatkin lätissään-
-ovat puhtaampia tavoiltaan kuin te törpöt.
Nyt siivoatte kannet tai muuten nuolette ne puhtaaksi-
-ellette tee, mitä sanon.
Joukossamme on varas.
Laivassa on varas-
-mikä on valitettavaa, koska rehelliset kärsivät.
Kookospähkinävarastoni oli eilen täpötäynnä.
Tänä aamuna... Katsokaa itse. Näettekö?
Varas voi nyt ilmoittautua, niin voin rangaista häntä.
Sitten asia on käsitelty.
Pitäkää kielenne kurissa! Puhun nyt miehistölle.
Kuka oikein luulette olevanne?
-Jos varas ei ilmoittaudu... -Minä otin yhden.
Tekö?
Minulla oli jano, joten otin yhden. En pitänyt sitä tärkeänä asiana.
Vain yhdenkö? Niitä on viety tusina.
Siitä en tiedä mitään.
Ellette ole valehtelija, vartioryhmänne vei loput.
Hehän ottavat teistä mallia, eikö vain?
-Herra Cole? -Niin, herra kapteeni.
Takavarikoikaa ryhmän tavarat ja antakaa vain puolikas ruoka-annos.
-Kyllä, herra kapteeni. -Kiitos.
Tuo ei ole lautta, vaan ruumisarkku.
Laivan ja saaren välillä on voimakas virtaus.
Otan riskin.
Moni muukin meistä on harkinnut sitä.
Muiltakin jäi sinne nainen.
Fletcher, miehet ovat valmiita mihin vain.
Mitä tarkoitat, Ned? Kiihotatko minua kapinaan?
Ottaisin sinuna laivan haltuuni.
-Miksi et sitten tee sitä? -Koska en ole sinä.
Olen harkinnut suunnitelmaani tarkasti.
Sillä on kahdenlaiset seuraukset:
Ensinnäkin matkamme lyhenee huomattavasti-
-mikä varmasti ilahduttaa kaikkia.
Toisekseen, matkan jälkeen-
-voimme kaikki muistella tekoamme ylpeydellä.
Menemme myötätuulessa Jamaikalle Kap Hornin kautta.
Hän tapattaa meidät kaikki.
Mitä sanoitte, Adams?
Yritimme sitä jo aiemmin ja melkein kuolimme kaikki.
Älä hitto vieköön väitä vastaan.
Vie mies alas.
Huomenna katsomme kaikki, kun hän saa rangaistuksensa-
-pelkuruudesta ja kurittomuudesta.
Viekää hänet alas, herra Cole.
Hoitakaa asia, herra Fryer.
Me lähdimme maailmanympäryspurjehdukselle-
-ja sen me Jumalan nimessä myös teemme.
Onko asia ymmärretty?
Kiitos. Voitte mennä.
Sisään!
-Saanko jutelle kanssanne? -Minulla on kiire. Onko asia tärkeä?
Mielestäni on.
Puhu lyhyesti.
William, tarkoitan Kap Hornin kiertämistä.
Enkö olekaan enää herra kapteeni? Nytkö olen William?
-Miehet eivät kestä sitä. -Sitäkö mieltä sinä olet?
-Hekö johtavat Bountya? -Voivat johtaakin, ellet luovuta.
Voisitko toistaa? Miehet saattaisivat siis johtaa...
-Millä sinä uhkaat minua? -Se oli varoitus, ei uhkaus.
-Valittaako miehistö? -Ei, vaan pelkää.
Kap Hornin kiertäminen on helpompi reitti.
Menemme sitä kautta. Oliko muuta?
-Älä anna ruoskia Adamsia. -Hän oli kuriton.
Hän pelotteli miehistöä. Minä en tehnyt sitä.
Adams ruoskitaan, ja me kierrämme Kap Hornin.
Pelottaako Kap Horn teitäkin?
Oletteko tekin pelkuri?
Ketään ei tapeta.
-Paitsi Bligh! -Ketään ei tapeta.
Jätämme hänet tuuliajolle.
Christian ottaa laivan haltuunsa. Oletko mukana?
Herää. Herää! Otamme laivan haltuumme. Herää!
Hiljaa. Christian ottaa laivan haltuunsa. Christian valtaa laivan.
Me valtaamme laivan. Oletko mukana? Tule sitten.
Ylös, Fryer! Herää!
Herra Bligh, herätkää! Nouskaa ylös.
Nouskaa ylös.
Jaloillenne siitä.
Mitä helkuttia te oikein teette?
-Sitokaa hänet. -Mitä sinä teet?
Herra Cole! Herra Cole!
Menkää kannelle siitä.
Herra Cole! Joudut hirteen tästä!
Herra Nelson!
Olemme vallanneet laivan.
Vangitsimme Bligh'n. Kannelle!
Tanssikaa! Tanssikaa!
-Varovasti. -Tanssikaa!
-Pidä suusi kiinni ja tanssi! -Me valtaamme nyt laivan.
Olet hölmö, Quintal. Joudut hirteen tästä.
-Oletteko te tässä mukana, Norton? -En ole.
-Turpa tukkoon! -Lopettakaa tämä älyttömyys.
Suu kiinni!
-Tajuatteko te, mitä te teette? -Suu kiinni!
-Olette mukana, Adams! -Syy on teidän.
Tässä laivassa ei ollut pelkureita.
Se oli teidän virheenne.
Olette pahanilkinen roisto.
Tule tänne, Pritchard! Tule tänne!
-Pysy siellä, Pritchard. -Pysy siellä kuin mies.
Mene sitten.
-Allison, tule tänne! Tule! -Minä pysyn täällä.
Tapetaan tämä idiootti.
Jättäkää hänet rauhaan, senkin paskapäät!
-Irrota kätesi hänestä. -Henki pois!
-Päästä hänestä irti! -Tapa hänet!
Päästä irti nyt heti!
Vetoan teihin, herra Christian.
-Lopettakaa tämä. Annan anteeksi. -On jo myöhäistä.
Ajatelkaa perhettäni ja ystäviäni.
Tämä on yhtä helvettiä!
Miksi olet yhtäkkiä niin järkevä?
Piru sinut periköön kuten minutkin.
-Piru sinut periköön. -Hillitkää itsenne.
-Hiljaa tai tapan sinut. -Tee se, Christian!
Turpa kiinni!
Lävistän sinut ensin ja sitten tapan itseni.
Pukekaa hänet. Pukekaa hänet.
-Mikä teitä oikein vaivaa? -Suu kiinni, paskiainen!
Nitistä nuo roistot!
-Nyt suu kiinni! -Älä puutu siihen, Cole.
Suu kiinni tai pääset hengestäsi, senkin paskiainen!
Ymmärrätkö sinä?
Vereni tahrii kätesi ja sieluni.
Hiljaa! Hän joutuu tuuliajolle.
Laittakaa hänet tuuliajolle. Pukekaa hänet!
-Saisinko minä housuni? -Anna kellosi vastineeksi.
Liikettä!
Roistot! Petturit!
-Tulkaa tänne, herra Bligh. -Istukaa, Purcell.
Jos haluatte jättää joitakin miehistä laivaan-
-lupaan, että heitä ei vahingoiteta.
Yhden teistä on poistuttava. Veneessä ei ole tilaa.
-Tulkaa laivaan, herra Fryer. -Ei häntä!
-Emme halua Fryeriä. -Tule tänne.
Pysy siellä tai räjäytän aivosi pellolle.
Hemmetti! Olet saastainen ihminen!
Fulman, tulkaa tänne ylös.
-Nyt heti! -Mene, Fulman.
Nopeammin!
Muistan, ettette kuulunut tuohon roskasakkiin. Kiitos.
-Tuo kirstu minulle, Smith. -Tehkää se heti.
Menkää veneeseen.
Mitä hyötyä kirstusta on ilman merikarttoja?
Tarvitsen kartat itse. Kääntykää.
-Kuinka aiotte johtaa tätä joukkoa? -Teen parhaani.
Minäkin tein, ja minulla sentään oli lain kirjain takanani.
Olet kuollut mies, Fletcher. Nyt riittää!
-Olet kuollut mies. -Menkää veneeseen.
Ette näe minua viimeistä kertaa, Young.
Sanokaa minun sanoneen.
Sinäkin tulet näkemään minut vielä.
-En olisi siitä niin varma. -Katsotaan.
-Nähdään hirsipuulla! -Kääntäkää vene pois.
-Toitko mitään? -On minulla veitsi...
-Hiljaa! -Työntäkää vene pois.
-Tarttukaa airoihin, pojat! -Harmi, että joudutte lähtemään.
Emmekö me tätä varten tulleet? Täältä pesee!
Meiltä kuningas Yrjölle.
Hyvästi, pojat. Toivottavasti emme enää näe.
Kertokaa terveiset äidilleni, kun pääsette kotiin.
Hänellä on ihana tahitilainen pojanpoika.
-Pitkää matkaa. -Toivottavasti tulet syödyksi, Fryer.
Toivon, etten joudu näkemään Fletcheriä enää-
-ennen kuin hirsipuussa.
Kuinka hän saattoi häpäistä ystävyytemme?
Oletan, että hän päätti palata Tahitille.
Kun olin tutkinut ruokavaramme-
-päätin käväistä Tofuan saarella-
-täydentääkseni ruoka- ja vesivarastoamme.
Ympärillämme kuhisee alkuasukkaita-
-ja elekielestä päätellen vierailumme tuskin kestää kauan.
-Herra Cole? -Niin?
Huolehtikaa te lokikirjastani-
-ja menkää hiljaa takaisin veneelle.
Rauhallisesti, herra Cole.
-Menenkö nyt? -Menkää.
Kaikki on kunnossa.
Ottakaahan rauhallisesti, pikku idiootit.
-Tulkaa, pojat! -Nouskaa veneeseen!
Jättäkää tynnyri! Älkää pelleilkö nyt.
Tätäkö sinä haluat?
Kaikki veneeseen! Valmiina lähtöön!
-Herra Bligh! -Nouskaa veneeseen!
-Missä kapteeni Bligh on? -Tuolla.
Päästäkää irti!
-Tule takaisin, Norton? -Herra Bligh!
-Mitä te teette? -Tulkaa veneeseen!
Tulkaa, Bligh!
Herra Bligh!
Väistykää, äpärät! Väistykää!
Mene takaisin veneeseen siitä!
-Auttakaa hänet kyytiin! -Nouskaa veneeseen.
Herranjumala! Ei!
Soutakaa henkenne edestä! Heittäkää vaatteenne pois.
-Heittäkää vaatteenne pois. -Hemmetin villi-ihmiset!
Soutakaa henkenne edestä! He syövät meidät muuten.
Noin juuri. Antakaa mennä!
Emme voi enää mennä maihin.
Mitä oikein teemme?
-Yritämme päästä Kupangiin. -Ilman merikarttojako?
Yritän suunnistaa ulkomuistista.
Joudumme kulkemaan näiden villien saarten läheltä.
Fidzillä ihmissyönti on lähes tiedettä.
Sieltä, jos Jumala suo-
-jatkamme Isolle valliriutalle-
-Uuden Hollannin rannikolle ja Timorinmeren yli Kupangiin.
Siihen menee ainakin kaksi kuukautta.
Muonaa ja vettä on vain viikoksi.
Tilanne on pyhässä yksinkertaisuudessaan tämä.
Se on sitten sopeuduttava tähän.
Mutta pystyttekö te siihen, Smith?
Sitä minä tässä mietin. Pystyttekö te siihen?
Oletteko te valmiita sopeutumaan?
Voin luvata teille vain kipua ja kärsimystä.
Jos olette valmiita uhrautumaan-
-ja jopa vannomaan sen kautta-
-lupaan, että meillä on kohtalainen mahdollisuus selviytyä.
Kuuletteko te?
-Suostutteko kaikki? -Kyllä.
Hyvä!
Lähdetään, Fryer.
Valmiina lähtöön. Lähdetään.
Meri on aava, en pääse yli
Eikä siivet mua kanna
Tarvitsen vain veneen
Niin aalloille lähden
Lemmittyni kanssa...
Fletcher!
Laatikossa on lahjoja tahitilaisille.
Emme odottaneet teitä takaisin. Olemme antaneet teille kaikkemme.
Haluamme vain naisemme, ja joitakuita miehiä avuksemme.
Missä kapteeni Bligh on? Miksi hän ei tullut itse paikalle?
Hän ei ole enää kanssamme. Minä valtasin laivan.
Ei, ei hän ole kuollut.
Lähetimme hänet tuuliajolle.
Häpäisette minut tulemalla tänne.
Häpäisette minut!
Kuningas Yrjö lähettää sotalaivoja-
-rankaisemaan meitä teidän teostanne.
Emme voi antaa teille mitään. Menkää pois.
Jotkut haluaisivat jäädä odottamaan seuraavaa laivaa.
He eivät mahtuneet Bligh'n mukaan.
He saavat jäädä, mutta sinä et saa.
Ottakaa lahjanne ja menkää.
Ei!
Eikö hänen pitäisi saada päättää itse?
Minne sinä viet hänet?
En tiedä. Jonnekin, mistä brittilaivat eivät löydä meitä.
Vie hänet.
Saat niin paljon miehiä kuin tarvitset.
-Hyvästi, Peter. -Onnea matkaan.
-Sinä sitä enemmän tarvitset. -Kiitos.
Minä en tule mukaan, Fletcher.
Mietin asiaa ja... Minä jään tänne.
-Mennään. -Minäkin jään tänne.
Tule alas sitten. Mennään!
Mennään, pojat.
Sinut hirtetään.
Ehkä minulla on onnekas naama!
Tuolla niitä on. Tuossa!
Ammu se! Noin!
Niitä on joka puolella!
Tapa se! Niitä on satoja.
-Anna mennä. -Ammu!
Kuka nämä on ladannut? Anna toimiva ase.
-Nopeasti! Pidä kiirettä! -Nopeasti!
Luotan täysin ainoastaan Adamsiin.
Menen joka paikkaan ladattu ase mukanani.
En tiedä, minne pääsemme oikeutta karkuun.
Torstai 11. kesäkuuta.
Iltapäivällä näimme suulia ja muita lintuja.
Illalla saimme yhden kiinni purjeellamme.
Tarjoilin sen illalliseksi seuraavana päivänä.
-Kuka ottaa tämän? -Smith.
-Kuka saa tämän? -Herra Fryer.
Entä me muut?
Teidän on odotettava vuoroanne, kuten muidenkin.
Osa ei ole saanut mitään päiviin!
Nyt riittää, Purcell.
Minulle ei riitä!
Upseerit saavat kaiken ruoan!
Suu kiinni, Purcell.
-Olen yhtä hyvä mies kuin tekin. -Mitä sanoit?
Olen yhtä hyvä mies kuin tekin.
Oletteko tosiaan? En ole siitä niin varma.
Istu alas, kirottu! Istu alas tai isken sinua sillä.
Istu alas! Istu!
Anna hänelle minun osuuteni.
Epätoivoinen teko veti minut mukanaan.
Olen hyvästellyt kaiken, mitä pidin välttämättömänä.
Olen kuitenkin löytänyt vapauden.
Löysitkö muka vapauden?
Rangaistusta sinä kaipaat. Siksi annoit hänelle kompassin.
-Jotta hänellä on mahdollisuus. -Että hän voi kostaa.
Kuinka hän sen voi tehdä? Hän ajautuu jollekin saarelle.
Kadun, etten antanut hänelle aseita. Mene pois täältä.
Olemme käyneet maissa ainakin 10 kertaa-
-löytääksemme vain kallioita tai vihamielisiä asukkaita.
Kerran olimme kohdata brittifregatin.
Muonatarvikkeet ovat lopussa, ja niin on miesten mielialakin.
Hänen korkeutensa heräsi.
Saitko lepotauon, kulta?
Fletcher kutsuu sinua.
Minä löysin sen, Ned.
Kuuntele. Missä se nyt oli?
"2. heinäkuuta: löysimme aution saaren. Puita oli paljon."
"Ankkuripaikkaa ei ollut." Täydellistä!
Kaikissa laivoissa on tuo kirja.
Sitä ei piirretty karttoihin. Vain 25. leveysaste mainitaan.
Löydämme saaren, jos seuraamme leveysastetta.
-Kyllä se jostakin löytyy. -Entä jos ei löydy?
Miehet tarvitsevat kodin. He kapinoivat jo kerran.
He saavat kotinsa, Pitcairnin saarelta.
Parasta onkin.
Minulla ei enää ole voimia kirjoittaa.
Terveisiä vanhemmillesi ja tyttärillemme.
Herra Bligh...
...kun sieluni on poissa-
-vain liha jää jäljelle.
Pyydän teitä...
...käytä liha muiden pelastamiseen.
En tee sitä, herra Nelson. Emme ole villi-ihmisiä.
Kuolemme sivistyneinä, älkää pelätkö.
Haluaisimme puhua kanssanne.
Olemme saaneet tarpeeksemme. Saarta ei löydy.
Haluamme palata Tahitille.
-Kuka suunnistaa? -Te. Se on teidän heiniänne.
Minä suunnistan.
Laiva menee Pitcairnin saarelle.
Herra kapteeni!
-Smith? -Maata.
-Mitä? -Luulen, että tuolla on maata.
Cole, nostakaa lippu salkoon.
Ei sovi nousta maahan ilman lippua.
Voi herran tähden.
Herra...
Olen luutnantti William Bligh.
Olen brittilaivaston upseeri.
Haluan tehdä ilmoituksen merirosvoudesta.
Me löysimme sen. Se löytyi, Ned!
Tuo on meidän saaremme.
Olisimme helposti voineet mennä ohi.
Totta.
Emme koskaan pääse täältä pois.
Emme koskaan näe Englantia.
Oikeus on päätynyt ratkaisuun, että Bountyn valtaus-
-oli Christianin ja eräiden muiden aiheuttama kapina.
Kapteeni luutnantti Bligh-
-on oikeuden mielestä-
-vapaa kaikista syytteistä.
Tapa millä Bligh johti pelastusvenettä-
-osoitti luutnantilta-
-rohkeutta ja esimerkillistä merenkulkutaitoa.
Astuisitteko eteenpäin, luutnantti?
Arvon herrat.
Kiitos.
Kapinoitsijoiden kohtalo jäi arvoitukseksi 18 vuodeksi-
-kunnes amerikkalainen valaanpyyntialus löysi saaren.
Saarelta löytyi yksi mies, John Adams, 9 naista ja 23 lasta.
Kukaan ei tiedä, mitä Fletcher Christianille tapahtui.
Eräiden mielestä hänet murhattiin Pitcairnilla-
-mutta jotkut sanovat hänen palanneen Englantiin.
Hänen jälkeläisensä kuitenkin asuvat Pitcairnilla edelleen.
Suomennos: Anne Linna www.sdimedia.com